CIRKULÄRT SENSORNÄT
Alla läkare har en smutsig hemlighet. Vi är tävlingsinriktade töntar.
I grundskolan byggde vi vulkaner som sprutade ut riktig fusklava.
I högstadiet satt vi i timmar med våra råttlabyrinter.
- Datorn verkar funka som den ska. - Robotprotesen är i ordning.
- Ska vi försöka igen? - Ja, vi kopplar in henne.
Jag känner mig som Frankensteins brud.
Målet var att just vi en dag skulle förändra läkekonsten för alltid.
Er första konstgjorda portven ska in i ett försöksdjur.
- Hur känns det? - Som om jag är en bonddräng.
Kan du ta klipparen?
Tänk, vi förändrar läkekonsten och klipper får.
Nej, jag klippte ullen. Du rakar mönster.
- Så där ja. - Tänk, vi förändrar läkekonsten.
Det var... Du vet verkligen vad du sysslar med!
- Betygsätter du mig? - Kanske lite.
- Du får A. - Jag är överpresterande.
- Jag satsar på A+. - Vi har fullt upp inför ingreppet.
Röret är klart om 2 timmar och 47 minuter.
Vi har en halvtimme på oss innan vi måste börja.
Okej. Du kanske kan få nån liten extrauppgift, då.
- Hur går forskningen? - Bra, men jag ville se det här.
- Kommer du på möhippan? - Är Kepners möhippa i dag?
- Ja, och hon är vår kompis, så... - Tack, jag vet.
- Förlåt, jag tänkte... - Jag kommer om jag kan.
- Dr Robbins, dr Torres. - Dr Murphy.
Bra. Det lät väldigt professionellt.
- Dör du inombords? - Vem vill ha plats på läktaren?
- Jag! - Mitt ingrepp, då?
Det finns plats. Vi är fyra med veterinären.
- Veterinären? - De odlade ett rör åt ett barn.
- Ett mänskligt barn! Ni stör ett får. - Jag tål inte ull.
Jag tål inte tråkiga ingrepp.
- Hej! Den stora dagen! - Ja.
- Ska du titta på... Cristinas ingrepp? - Jag ska själv operera.
- Visst, ja... Grisen. - Fåret.
Här kommer han!
- Vad gör ni här? - Vi tänkte ta farväl.
- Du åker inte utan ett farväl. - Jag ska bara hem.
Jag ska inte gå i pension, jag vill bara slippa er!
Ni klarade det, sir. Ni fick er själv frisk.
Nej, du gjorde det, Bailey. Du gjorde mig frisk.
Tar du dr Webbers hemfärd hårt?
- Nej. - Varför räknar du då dina fingrar?
- Skål för lilla Ankan som gifter sig. - Skål för Ankan och Matthew!
- Ankan? - Fråga inte.
Vi trodde du skulle bli en gammal ungmö.
- Ska du verkligen ha mer, Kimmie? - Hon firar.
- Ni borde ha champagne i juicen. - Vi har jour.
Han är en sån drömprins! Ansvarstagande, stilig...
- Ankan, vet du vilken tur du har? - Apropå drömprinsar...
Vem är det där och varför vinkar han?
- Hej! - Jackson, här är mina systrar.
- Libby, Kimmie och Alice. - Jisses! Jackson?
- Som i... Jackson? - Jag måste gå.
- Trevligt att träffas. - Du hänger med sen, va?
Jag ska försöka. - Ta dem hem till mig.
- Vi vill följa med dig! - Vi kan planera inför möhippan.
Ja, en utflykt! Kom igen, Ankan.
- Hej då, grabbar! - Vilka ögon!
Jag förstår att du uppkallade en gris efter honom.
- Hade nån sökt mig? - Mannen där borta frågade efter dig.
- Hej, hjärtat. - Vad gör du här?
- Jag kommer att kräkas. - Är du hög?
Nej. Jag försöker bli ren.
Jättebra, men du kan inte göra det här.
- Du sa att du skulle hjälpa mig. - Jag försökte, Jimmy, men du vägrade.
Tåget har gått. Jag kan ge dig några namn...
Helvete! Jag behöver hjälp!
- Vi ses. - Jajamän.
- Ska du...? - Jag parkerade... där borta.
Jag med. Vi får promenera.
- Ska du inte dricka det? - Inte före jobbet.
- Bra tänkt. - Hallå!
- Det är min taxi! - Stick, hippie!
- Det är inte okej! - Såna som du ska väl cykla?
- Hallå! - Folk är som djur.
Min slips! Öppna!
- Andas han? - Jag är läkare. Gör plats!
- Han andas inte. - Ambulansen dröjer.
- Det var en olyckshändelse! - Gör plats. Backa!
- Vad fan gör du?! - Bröstkorgen stiger.
- Jag tror att han andas. - Håll er undan, okej?
Vi filmar bara läkarna och ingreppet. Er sons identitet skyddas.
- God morgon! - Vi fick precis höra om inspelningen.
- Ursäkta? - Vi sa att vi ska strömma en video.
Vi skulle känna oss tryggare om fokus var på vårt barn.
Kamerorna är på plats så att metoden kan användas även på andra barn.
Nej, jag accepterar det inte! Han är ett barn!
Ashley, titta på mig.
Jag utför operationen, och mitt fokus är er son.
Jag bryr mig bara om honom.
Berättar du det för mig samma dag?
- Ross sa att du föreslog det. - Alla vill titta på.
Baylor ville ha en liveström. Jag fattade beslut å era vägnar.
- Riv gärna upp dem. - Allihop.
- Om dr Yang vill det. - Vänta, Ross.
Vi undervisar här och måste underlätta för lärande.
- En liveström? Tänk om nåt går fel! - Oavsett vilket gör du en viktig insats.
Det borde folk få se. Jag måste ta det. Cristina?
Okej då.
Då så! Vi börjar i liten skala.
- Vifta på fingrarna. - Okej. Låt mig försöka.
- Prova med ett finger. - Bara ett?
- Vilket då? - Du får välja, men inget opassande.
Försök koppla av.
Jag är rätt avkopplad, John.
Jag ska inte störa. Jag går och äter.
- Vill du ha nåt? - Jag vill röra på fingret.
Du klarar det.
Försök igen. När du är redo.
Helvete! Ni satte in sensorerna för flera veckor sen.
- Jag har inte rört på handen alls. - Det kommer. Håll fokus på fingrarna.
- Böj på... - Det går inte när ni pratar!
Ge näringslösning och två lorazepam.
- Han är heroinberoende. - Okej, ta blodprov och ge metadon.
- Nej, inget metadon. - Det hjälper er med avgiftningen.
Jag har inte tagit nåt på flera månader. Jag vill bli ren.
Jag vill inte ta mer metadon. Snälla, hjälp mig.
Okej. Inget metadon. - Skriv in honom och håll koll.
Kan vi skicka honom till ett behandlingshem?
Han är Alex pappa. Det är ingen fin historia.
Det struntar jag i. Han genomgick en hjärtoperation för tre månader sen.
Du är hans läkare. Bete dig därefter. Skriv in honom.
Dr Hunt, jag har klarat av två dagar med henne i hasorna.
Jag behöver ingen mer hjälp.
- Du drar i dina fingrar igen. - Herregud, försvinn!
- Jag vill börja operera igen. - Dr Alma, är hon redo?
- Nej, det är hon inte. - Dr Bailey, det är hon som avgör det.
Okej.
Vi måste skynda på det här, för mina patienter tjatar på mig.
Säg vilket konststycke jag ska göra för att få börja operera.
Jag är ofta här på akuten. Jag driver den, kan man säga.
- Åh, hej! Vilka är det här? - Mina systrar.
- Hej! - Jag heter Arizona R...
Arizona! Du är som en gammal vän! April har berättat allt om dig!
- Kommer du på möhippan? - Självklart!
Jag har en trebent katt hemma. När jag ser honom hoppa runt...
- ...tänker jag: "Vilken styrka!" - Sluta prata.
Det var jättetrevligt att träffas. Vi ses på möhippan.
- Hon går jättebra. - Okej, jag ska bara byta om.
- Undan! - Vi satte in track i fält.
Jag ska byta den omgående. Förbered överflyttning.
Jag räknar... Ett, två, tre!
- Tvätta halsen. - Jag gjorde trakeotomin.
Han tog en liten fickkniv och lade ett brett snitt över halsen.
Det hamnade lägre än nödvändigt. Jag får åtgärda det kirurgiskt.
Redo?
- Vad äckligt! - Ni kan inte vara här.
- Vi måste lappa ihop ditt kaos. - Jag var tvungen att göra så.
Strunt i det. Ta med mina systrar härifrån.
- Jag ska säga nåt du inte vill veta. - Låt bli, då.
- Din pappa är här. - Va? Varför det?
- Han har abstinens. - Släng ut honom.
- Jag kan inte. - Det kan jag.
Upp med dig.
Hej, grabben min. Hur är läget?
- Du är inte välkommen här! - Grabben min...
- Säg inte så! - Jag känner igen dig.
Jag gjorde det inte förrän jag såg dig arg.
Du tornade över mig som när du var femton.
- Jag har försökt bli ren sen baren. - Försök inte här!
- Jag hjälper honom inte. - Jag gör det.
Han behöver hjälp och jag är läkare. Jag klarar det här.
- Det är inte sensorerna. Koden? - Den har testats flera gånger.
- Det är Becca. - Ja.
- Hon är inte särskilt positiv. - Men hon försöker.
Hon är ingen solstråle, men hon kämpar.
Det kanske beror på mig. Jag kanske inte säger rätt saker.
Du kanske blir förvånad att höra att jag är duktig på att suturera.
Inte alls. Det skulle förvåna mig om du kunde göra fem suturer-
-utan några tvångsmässiga beteenden.
Och om jag klarar det så får jag operera?
- Ja. - Fem suturer. Är det allt?
- Det är allt. - Jag antar utmaningen.
Vänta lite.
Du får bara använda verktygen till höger.
Om du rör brickorna så börjar vi om. Om du räknar dina fingrar-
- eller flyttar på redskapen, då börjar vi om.
Fem suturer. När du vill.
Du skrek på Matthew. Mina systrar lär tro han är dum.
- Så ja, Ankan. - Kalla mig inte Ankan!
- Okej då. - Det betyder "Den fula ankungen".
Jag hade tandställning och finnar. De ser mig som en inkompetent idiot.
Jag är ju traumakirurg!
Han gjorde bra ifrån sig. Jag hade själv gjort likadant.
- Hade Matthew rätt? - Ja. Din fästman är inte så dum.
Det här blir rätt enkelt. Du kan gå.
- Jag hoppades få gömma mig här. - De kom för att träffa dig.
- Omelett! - Edwards!
Sluta pyssla med kameran.
- Jag tar tag i kärlen närmast mig. - Hon tar tag i kärlen närmast sig.
- Ni förändrar läkekonsten. Tala högt. - Vet du vem som inte pratar om sånt?
Jo, den som förändrar läkekonsten. Den gör bara sitt jobb.
Okej, nu sätter jag in portvenen.
- Dr Yang, Baylor är med oss. - Jag har skurit bort ärrvävnaden.
Patienten är kopplad till bypass.
Vi har fått besked att röret har testats och är på väg hit.
- Dr Karev kan berätta om patienten. - Nio månader gammal med HLHS.
Han stötte bort ett syntetiskt rör.
FDA godkände det här röret av humanitära skäl.
Här är dr Ross, och här har vi röret som vi skrev ut med en 3D-skrivare.
Okej, då inleder vi implantationen.
- Jag tar bort klämman från portvenen. - Vi har blodflöde!
- Okej, kolla värdena. - Blodtrycket är 115/75.
- Blodtrycket sjunker. - Röret är lite mindre än väntat.
Jag ska lägga ett snitt.
- Har hon rört på handen? - Nej.
- Vad trist. - Ja!
- Det tar väl ett tag? - Jag vet inte.
- Gaska upp dig. - Varför det? Min forskning strular.
Jag vet inte. Det är bara nåt man säger.
- Jag vet. Vi måste inte gräla om det. - Callie, jag...
- Såg du? - Ja, det var intensivt.
Tror du att de tänker göra slut?
- CVP är lågt. - Ge mer Ringer-acetat.
- Han kommer att få hypervolemi. - Vad är det som sticker upp ur röret?
Säg nåt... för eftervärlden.
Jag är dr Meredith Grey. Vi har satt en konstgjord portven i ett får.
Just nu är hennes värden stabila. Dr Edwards ska hålla koll på henne.
Vi hoppas att portvenen läker utan stenos.
- Han har kammarflimmer. - Jag inleder HLR.
- Ladda paddlarna till tio. - Stäng av kameran!
- Undan! - Få dem att stänga av kameran!
Sluta filma!
Vi har väntat hela natten.
- Måste vi vänta mer? - Nathan är inte stabil...
Vi borde ha valt syntetröret. Vi borde ha lyssnat på dig.
- Det är tidigt ännu. Röret kan fästa. - Tror ni det?
Se mig i ögonen och säg det.
Vi fokuserar på det vi vet. Nu tvingas syre in i hans lungor.
Om syremättnaden hålls uppe hoppas vi kunna koppla in ventilator i stället.
- Tack för stödet. - Förlåt, jag... har mycket i huvudet.
- Alex. - Det har varit jobbigt.
Alex...
Tror du att röret kommer att fästa?
Jag vet inte. Jag hoppas det.
- Vill du ha en filt till? - Var är Alex?
- Alex, kom hit! - Jag är här.
- Vem slog sönder den? Var är han? - Alex kommer inte. Vad behöver du?
Helen, du låter ungjäveln göra som han vill.
Jag sa åt honom att inte leka med mina grejer!
- Alex, titta! - Jimmy. Jimmy!
Det är dr Wilson. Avgiftningen ger hallucinationer.
Herregud! Börja inte med det nu.
Helen, jag svär...
- Alex. - Så, ja.
- Dr Ross, hur är läget? - Var inte så självbelåten.
- Va? - Du vann, vi förlorade, okej?
Dr Ross, ni får inte tala med mig så.
- Grattis. - Dr Ross, kom hit!
- Var är April? - Hon blev tvungen att operera.
- Det kan ta ett tag. - Ska vi ställa in?
- Vi har blommor, mat och champagne. - Hon lovade att hinna klart.
Ja, vi säger så mycket. Vi råder inte över våra scheman.
- Varför välja det livet? - Vi räddar andras liv.
- Hon tittar nog in. - På sin egen möhippa?
Ni får kanske nöja er med det.
Så där.
Ser du? Två klara, tre kvar!
Jag trodde att en god natts sömn skulle hjälpa.
Du vet vad som skulle hjälpa. Miranda, jag vill inte se dig lida.
- Du måste ta läkemedlet! - Två klara. Tre kvar.
Okej, vi tar fem minuters paus. Jag måste pudra näsan.
- Bara så att jag vet. - Men...
Jag kommer snart.
- Vad gör ni här? - Jag måste träna upp mig.
Men ni äventyrar er återhämtning. Ni borde ligga hemma.
Att sitta i soffan och glo på tv gör mig inte friskare.
Jag tittade på hemmafruar välta bord och kändisar köpa hus-
- tills jag kände nervcellerna skrumpna ihop.
Bailey, vilken oreda! Hur lyckas du hitta nåt?
Föreställ dig hur ledbanden i höger pekfinger drar ihop sig.
Idiot, idiot, idiot!
- Hej, hjärtat! Jag har chips åt dig. - John, låt oss vara.
- Förlåt. - Vänta i hallen tills jag ropar.
Gå härifrån!
Herregud... Såg ni vad jag gjorde?
Jag skäller jämt på honom. Snart kan vi inte ens se på varandra.
Det är hemskt. Jag är hemsk.
Han gör ju allt för mig.
Jag gör det här eftersom jag ville göra nåt för honom för en gångs skull.
Det kändes som nåt jag skulle klara av.
Jag ville bara klara av en enda förbaskad liten grej.
Och jag klarar det inte. Nu får det räcka.
Jag klarar inte mer.
Okej. Vi kan ta en paus.
Nej, ni förstår inte. Jag klarar inte mer.
Jag avskyr det här. Ta ut skiten ur mitt huvud!
- Ska vi boka in en operation? - Dr Torres, det är för tidigt.
- Om hon inte... - Får jag tala med er?
- Visst. - Ursäkta oss.
Nej, nej, nej!
Hon svullnade upp och fick hjärtstillestånd.
Det har gått tjugo minuter, dr Edwards.
Det är över.
Jag beklagar, hjärtat. Vi gjorde vårt bästa.
Vet du hur många ryska rymdhundar som dog innan nån gick på månen?
- Stackars små valpar! - Vi ska utföra en nekropsi.
Vi ska se vad som gick fel och försöka igen.
Vi misslyckas säkert igen. Så ser framsteg ser ut.
- Som ett dött får? - Nej, som en serie misslyckanden.
Gråt om det känns jobbigt, men bryt inte ihop.
En dag kommer vi att lyckas, rädda nåns liv-
-och gå på månen, bildligt talat.
- Är du med mig? - Ja.
- Hon vill inte vara här! - Hon kommer varje dag.
Jag orkar inte gräla mer. Varje dag!
Det är bara gräl! Jag grälar med Arizona, med Becca och med dig.
Vi har inte löst det än. Alla är frustrerade.
Är det fel att jag önskar att vattnet var gin?
Är den till mig eller...?
Vi måste prata med Becca.
Bra att ni försöker försonas. Det är bättre för barnen.
Ankan vet inte det, men min man var otrogen.
- Jaha. Så... - Vi har tre söner, så vi höll ihop.
- Gick ni i parterapi? - Nej. Vi kände inte för att prata.
Vi valde att vända blad och hoppas att allt blir bättre.
Funkade det?
Tja, vi kämpar fortfarande.
Då var vi på två igen.
- Nej, det är nummer sju! - Du drog i dina fingrar.
- Innan det rättade du till redskapen. - Jag orkar inte mer.
- Jag vet. Du måste ta läkemedlet. - Jag tar inga satans tabletter!
Bailey, jag ska sno lite mat på Kepners möhippa. Häng med!
- Du behöver ta rast. - Jag behöver...
...få operera igen.
Jag hörde att Nathan blev sämre. Jag beklagar.
Jag försöker komma på en plan B, men jag vet inte om han...
Fåret klarade sig visst. Grattis!
- Tack, men fåret dog. - Vad tråkigt.
Behövde du skrivaren? Jag ska bara göra klart här.
- Får jag fråga en sak om Ross? - Visst. Vad?
Han verkar annorlunda. Har du märkt det?
- Inte egentligen. - Han är inte samma kille längre.
- Vi har också förändrats sen AT-året. - Visst.
Men han är aggressiv och elak. Jag vet inte...
Han jobbar mycket med dig. Tror du att han försöker bli som du?
Menar du att jag har lärt honom att vara elak?
- Nej! - Lite skärpa är ingen nackdel.
- Jag är inte elak, utan effektiv. - Är inte jag det?
- Du sa att jag förstört en ST-läkare. - Nej.
- Jag sa att nåt är konstigt med Ross. - Han kanske inte vill vara snäll.
Han vill bli läkare, inte steward.
Mitt fokus är hans skicklighet, inte hans personlighet.
- Vad händer, Ross? - Syremättnaden är stabil.
Dr Ross kallade det lovande.
Det är väldigt lovande. Vi kan koppla ur maskinen.
- Funkar det? - Jag tror det.
Helen!
- Jimmy? - Var är bilnycklarna?
- Jimmy, det är ingen fara. - Han väntar.
Du skulle ju hämta honom!
- Alex klarar sig. - Det är mörkt ute! Idiot!
Låt henne vara!
Gå härifrån! Nu!
- Hon skulle hämta dig. - Håll käften!
Alex, låt bli.
Sov av dig det här! Kom nu, sov lite.
- Gick det bra? - Ja.
- Jag är ledsen... - Varför det?
Han är knarkare. Hon var galen.
Jag har medlat sen jag var sex. Det är som att cykla.
Jag ber bara om ett sista försök. Inget mer, jag lovar.
- Om du vill åka, så... - Tyst, John.
Visst, om ni vill slösa bort mer av er tid.
- Jag väntar i korridoren. - Vi behöver dig här inne.
Ställ dig här. Okej?
När man är törstig tänker man inte på att greppa muggen.
Man gör det bara.
Becca, titta på John.
Hej.
- När ska jag röra på handen? - Det ska du inte. Titta på John.
Tänk på vad du vill säga till honom. Du behöver inte säga nåt högt.
Var det...
Titta på John.
Vad vill du säga till honom?
Becca...
Becca, du rörde mig.
Jag trodde aldrig att du skulle göra det igen.
Inte jag heller.
Du kommer att älska den! Jag använder min jämt.
- Vad... fint! - Det är en salladsslunga.
Jag vet inte vad den är bra till, men expediten rekommenderade den.
- Kvittot sitter på baksidan. - Vem gör rosettbuketten?
- Ja, jag! - Hon ska ha den på övningsmiddagen.
- Vi är sena. Tror du hon märkte det? - Hon bryr sig knappast.
- Vad missade vi? - Vitlökspress och kaffebryggare.
- Och riktigt god bruschetta. - Vad fint!
- Har du ens sett vad hon fick? - Man måste bara säga nåt snällt.
- Prova quichen. - Underbart! - Fantastiskt!
- Den här är från dina systrar. - Nej, inte den!
- Du borde öppna den i enrum. - Kom ni ihåg det?
- Kom ni ihåg mammas brudslöja? - Nej!
- Jaha... - Det är ingen slöja.
- Jättegulligt! - Fint!
Det skulle öppnas senare. Men nu är det öppet...
Överraskning!
- Till bröllopsnatten när ni ska... - Gud!
Skäms inte. Det var första gången för oss med.
Vi kan ge lite råd. Pärlorna ska...
- Sluta! - Matthew är ju din första kille.
- Sluta. - Du har ju inga bra erfarenheter.
Hon har inga erfarenheter. - Att du inte har skrämt bort honom!
Sluta prata som om ingen tycker att jag är sexig!
Och sluta kalla mig Ankan!
Jag är inte Ankan längre. Jag har inte haft akne på flera år.
Likadant med tandställningen. Jag använder linser och smink.
Jag har inte inåtvända fötter längre, och jag använder balsam!
Jag är inte er hopplösa, fula lillasyster längre.
Jag är ingen ful ankunge!
Jag är en svan.
Och kirurg. En grym kirurg som har haft sex.
- Oj! - Vet pappa om det?
Ni får sparken som tärnor. Jag vill inte ha er i ceremonin.
- Hjärtat, du måste ha tärnor. - Det ska jag också.
Det här är min familj nu.
Eller hur?
- Javisst! - Absolut!
- Det här är mina tärnor. - Hurra!
Du är skyldig mig en ursäkt. April sa att du skulle ha gjort likadant.
Ja, så sa jag till April. Sanningen är att du sabbade halsen.
Jag slet i åtta timmar. Kan du säga tack?
Kunde du inte ha väntat i en sekund på kirurgen bredvid dig?
Ville du visa dig häftig? Känner du dig hotad?
Nej, det gör jag inte. Jag försökte rädda hans liv.
Bra. Samma här.
- Jag har inget emot dig. - Detsamma.
- Hoppas vi ses på bröllopet. - Jag vet inte om jag kommer.
Jag vet att April gärna vill se dig där.
Eftersom vi är vänner... Du borde komma.
Före olyckan kallade du mig ett fyllo.
Jag beklagar verkligen.
Inte en dag har gått utan att jag ångrar...
Du har rätt. Jag är ett fyllo.
Jag är alkoholist. Det är därför jag är här och inte hemma.
Det är tråkigt och ensamt där. När jag har tråkigt vill jag supa.
Jag vill supa när jag är glad också. Jag vill alltid supa.
Jag lider av en sjukdom, och den går inte att bota.
Däremot går den att hantera, men jag klarar det inte ensam.
Jag behöver hjälp. Acceptera din sjukdom, Bailey.
Acceptera vår hjälp. Vi finns här när du vill börja.
Ibland är nyckeln till framsteg att inse hur man ska ta första steget.
Sen kan resan börja.
- Det sa jag inte! - Det handlar om hur du sa det.
Ska vi gräla om hur vi grälar? Jag är så trött på det här!
Tror du inte att jag är trött på det? Allt jag säger verkar göra dig arg.
Allt är så himla laddat. Jag vet inte...
Pratandet kanske är problemet.
Vi kanske inte ska prata så mycket.
Man hoppas på det bästa...
...och härdar ut, dag efter dag.
Fastän man är trött och vill ge upp så gör man det inte.
För man är en pionjär.
Alex, Aaron, sätt er i bilen...
...innan jag ger er skäl att gråta.
Men ingen lovade att det skulle bli lätt.